Блавацький Володимир Іванович
Блавацький Володимир Іванович | |
![]() | |
![]() | |
![]() |
Володи́мир Іва́нович Блава́цький (справжнє прізвище Трач) (15 листопада 1900, Косів — 8 січня 1953, Філадельфія, США) — український актор, режисер, антрепренер.
Цитати[ред.]
«Як не жаль було кидати Одесу, я все таки з нетерплячкою ждав початку сезону в Харкові, бажаючи нарешті побачити вистави "Березоля", бо ж самі тільки проби в Одесі не давали мені повного образу мистецьких досягнень передового театру України. |
«"Гайдамаки" по Шевченкові в інсценізації Леся Курбаса з чудовою музичною ілюстрацією композитора Стеценка та Глієра мусіли полонити своєю красою кождого українського глядача. Це давня постава Курбаса, яку відновлювано т. м. традиційно в марті кождого року з нагоди Шевченківських роковин — це була мистецька перлина, яку треба було б зняти в кіно і залишити майбутнім акторським поколінням як музеальну цінність. Величним Шевченковим строфам найшов Лесь Курбас конгеніальну сценічну форму. |
«З виставою "Джіммі Гіґґінз" зв’язаний мій несподіваний перший виступ на сцені "Березоля", який відбувся в доволі драматичних обставинах. Балабан, що виконував одну з головних ріль в "Джіммі Гіґґінз" виїхав на відпустку і повідомив управу театру, що з причин наглої хвороби не може вернутись в умовлений реченець та взяти участь у відновленні "Джіммі Гіґґінз". До вистави залишилося всього три дні. І нараз як грім з ясного неба доходить до мене вістка, що я маю заступити неприявного Балабана. Годі мені передати моє хвильовання: перший виступ в новому та ще й якому театрі, в новому, ще чужому мені ансамблі на непривичній для мене величезній сцені в таких умовах». — про перший виступ на сцені "Березоля" за спогадами актора Володимира Блавацького, що були опубліковані театрознавцем Валеріаном Ревуцьким "Це було справді нове мистецтво". Спогади галицького актора про "Березіль" |
«Вистава пройшла мені як у сні… До сьогоднішнього дня не розумію, яким чудом я провів тоді ролю без більшого промаху, тим більше, що ця вистава йшла без суфлєра, як зрештою всі "березільські" спектаклі. В театрі не було зовсім посади суфлєра. В кождому разі я почув після вистави багато прихильних відзивів від видніших акторів, а на другий день сам Курбас висловив мені признання, що було доволі рідким випадком в "Березолі". |
«Життя в тодішній столиці Радянської України стояло під знаком стихійної українізації, а українське мистецтво, зокрема, буйно процвітало. Були це, здається, найкращі роки розвитку нашої культури, росту нової, молодої, поступової української інтелігенції, по якій слід загинув, коли вдруге я опинився в умовах радянської влади в 1939 р. |
- Про нього
«У своїх театральних постановках Володимир Блавацький визначається із загальною естетичною платформою, в якій реалізує програму синтетичного театру та окреслює становлення символістичної сценографії». — про режисуру Володимира Блавацького Оксана РЕЗНІК ПРОБЛЕМИ СЦЕНОГРАФІЇ В РЕЖИСУРІ ВОЛОДИМИРА БЛАВАЦЬКОГО |
|||||
— Оксана РЕЗНІК |
Примітки[ред.]