Кочарян Роберт Седракович
Кочарян Роберт Седракович | |
![]() | |
![]() | |
![]() |
Ро́берт Седра́кович Кочаря́н (вірм. Ռոբերտ Սեդրակի Քոչարյան; 31 серпня 1954, Степанакерт, Нагірно-Карабаська автономна область, Азербайджанська РСР, СРСР) — президент Республіки Вірменія (1998—2008). Був одним з лідерів Арцахського руху за незалежність, головою Державного комітету оборони НКР, першим президентом Республіки Арцах (Нагірно-Карабахської Республіки).
Цитати
[ред.]«Я маю російську освіту, виховання – це такий собі мікс вірменських традицій і російської культури, мистецтва, літератури. Тому Росія для мене – це щось більше, ніж просто країна-сусід, країна, з якою у нас дуже тісні відносини. Асоціюється Росія, звичайно, в першу чергу саме з цією частиною російської культури, літератури, мистецтва. Подобається мені Росія». — про ставлення до Росії в інтерв’ю, записаному у вересні 2015 року в рамках проекту «Росія і я» Екс-президент Вірменії про Крим, Нагірний Карабах і санкції проти Росії (3 квітня 2016 року) |
«Перша хвиля приватизації у Вірменії – це були найпривабливіші об’єкти. На приватизацію було виставлено вірменський «Телеком», концесія аеропорту, Каджаранський мідно-молібденовий комбінат, готель «Вірменія» і Єреванський коньячний завод. Жодного з них не купили російські компанії, жодного. Коньячний завод купили французи, «Телеком» – греки, аеропорт – аргентинці, готель «Вірменія» – американці. Загалом, перша хвиля... Не було російських компаній. Банк HSBC увійшов на вірменський ринок набагато раніше, ніж перший російський банк. Тобто якихось спеціальних преференцій для входження на вірменський ринок ми не давали нікому. Тобто логіка була орієнтована на бізнес, компанії купували ті іноземні компанії, які пропонували найкращі перспективи розвитку. Ось, власне, і все. |
«Давайте ми від зворотного підемо. Уявімо, що немає цієї бази. Які небезпеки приховує ця ситуація? Зважаючи на наші взаємини з Туреччиною... Взаємовідносини, обтяжені історичними проблемами, – це неврегульованість конфлікту довкола Нагірного Карабаху. Це ж не регіон, де якась ідилія, всі одне одному раді, всі ходять одне до одного в гості... Це регіон з досить складною етнічною, релігійною конфігурацією, і я вважаю, що присутність військової російської бази тут все-таки надає певну, якщо не саму стабільність, то відчуття цієї стабільності. Але я думаю, і саму стабільність теж. Це щось, що все-таки стабілізує ситуацію». — про те, які переваги дає Вірменії база в Гюмрі, 102-а російська військова база, і які небезпеки вона несе в інтерв’ю, записаному у вересні 2015 року в рамках проекту «Росія і я» Екс-президент Вірменії про Крим, Нагірний Карабах і санкції проти Росії (3 квітня 2016 року) |
«Інцидент, дійсно, мав дуже сильну емоційну складову. Сам характер злочину... просто уявити складно. Я не думаю, що це може мати довгострокові негативні наслідки для російсько-вірменських відносин, саме в цьому контексті. І протести не носили б такий тривалий і масштабний характер, якби було вжито своєчасних правильних заходів. Вимоги людей були справедливими, злочин не мав нічого спільного з військовим злочином, він був скоєний за межами військової частини на території міста, і, природно, вірменські правоохоронні органи повинні були взяти справу в свої руки, вести цю справу. В такому разі я просто не сумніваюся, що хвиля ця була б набагато слабшою, вона була б емоційною, але не носила б політичного забарвлення. Якщо спробувати проаналізувати ситуацію з розташуванням іноземних баз, такі випадки реально відбуваються час від часу в усьому світі. Просто реагувати потрібно швидко, правильно, і я гадаю, що не завадило б, якби наша влада зажадала в ту мить більшої поваги до власного суверенітету». — про оцінку хвилювань, що були після того, як російський солдат убив вірменську сім’ю в інтерв’ю, записаному у вересні 2015 року в рамках проекту «Росія і я» Екс-президент Вірменії про Крим, Нагірний Карабах і санкції проти Росії (3 квітня 2016 року) |
«Ну, я б ці протести все-таки розділив на дві групи. Перша – це протести, пов’язані з Нагірним Карабахом, це протести, пов’язані з якимись національними очікуваннями. Я б відокремив їх від тих протестів, які пов'язані з соціально-економічною ситуацією, з рівнем корупції, з різним сприйняттям підсумків виборів у сторони, що програла, та сторони, що виграла. Тобто якщо їх розділити, то ми побачимо, що протести такі самі, як і всюди. І мотиви цих протестів – такі ж. Це, в першу чергу, важкі соціально-економічні умови, питання тарифної політики, щось дорожчає – люди протестують, це корупція, ну, і так далі, і так далі. Тому якогось вірменського початку в цій групі протестів, в цьому сегменті я не бачу. І тим паче, щоб вони носили антиросійський характер. Незрозуміло, чому Росію ми повинні звинувачувати, маючи на увазі погіршення соціально-економічних умов, тарифну політику або ще щось інше, корупцію... Щодо першої групи, то це був національно-визвольний рух, він об’єднав всіх людей, які одне одного люблять, не люблять, поважають, не поважають, дотримуються однакових або протилежних точок зору щодо абсолютно різних питань. Там був стрижень, який виводив на вулиці мільйони людей і який об’єднав націю. Там хвиля було абсолютно іншою, причому все це відбувалося на тлі розвалу Радянського Союзу, тектонічних геополітичних процесів. Якась електрифікація, скажімо так, відбувалася у всьому пострадянському просторі». — про особливість вірменських протестів і чи можуть вони мати антиросійську складову в інтерв’ю, записаному у вересні 2015 року в рамках проекту «Росія і я» Екс-президент Вірменії про Крим, Нагірний Карабах і санкції проти Росії (3 квітня 2016 року) |
«Зараз? Зараз де-факто він – у Росії. Україна буде ще тривалий час вважати його частиною України. Росія буде тривалий час... не тривалий час, Росія де-факто «включила» до складу Російської Федерації, і я думаю, це буде тривати дуже довго. Ви знаєте, ми маємо Карабах, і досвід Карабаху каже, що такі ситуації швидко не вирішуються. Минуть роки, зміняться покоління. Ну, якщо не знайдуть якусь формулу, щоб назвати Крим «спільним домом» для України і для Росії... Є і такі ідеї. Я знаю, що експертне співтовариство пропонує створити ситуацію певного кондомініуму, ситуацію, за якої фактичне перебування Криму десь не мало б настільки великої ваги. Тобто створити умови, за яких і українці відчуватимуть себе так само комфортно в Криму. Говорити про це надто рано, я гадаю, це може бути серйозною темою лише тоді, коли перестануть стріляти на сході України, і коли ситуація нормалізується настільки, щоб такі ідеї не вважалися крамольними ні в Києві, ні в Москві». — про те, чий Крим, в інтерв’ю, записаному у вересні 2015 року в рамках проекту «Росія і я» Екс-президент Вірменії про Крим, Нагірний Карабах і санкції проти Росії (3 квітня 2016 року) |
«Я поверну вас тоді в 1992-1994-й рік, коли у нас була гостра фаза конфлікту навколо Нагірного Карабаху, до якого була залучена і Вірменія. І як поводились тоді Росія і Україна? Вони будували відносини з Азербайджаном і з Вірменією, намагаючись обходити гострі моменти. Так само потрібно робити й Вірменії. Завжди є конфлікт. Але є Росія і Україна, з якими ми будували відносини і повинні продовжувати будувати ці відносини і намагатися просто стояти осторонь, це в першу чергу, і уникати тих гострих питань, які можуть дратувати ту чи іншу сторону. Я думаю, це було б найбільш прагматичною політикою для маленької Вірменії, у якої теж є складні конфлікти». — про те, якби зараз перебував на чолі Вірменії, як би Ви будували відносини з Росією, враховуючи те, що відбувається на сході України в інтерв’ю, записаному у вересні 2015 року в рамках проекту «Росія і я» Екс-президент Вірменії про Крим, Нагірний Карабах і санкції проти Росії (3 квітня 2016 року) |
«Можна санкціями ослабити Росію, але я не думаю, що можна змусити її змінити якісь рішення, принципові рішення. Наскільки я розумію, вибір зроблений на користь санкцій. Але я не вірю, що Росію з її традиціями, з її історією, з її баченням власної ідентичності, з її баченням власної ролі в світових справах, у світовій культурі, в світових процесах можна санкціями змусити змінити ці принципові рішення. Тому все-таки було б корисніше знайти більш заохочувальну, не спробу покарання, а якусь заохочувальну формулу залучення Росії в цей процес. У випадку з Росією це зіграло б більш позитивну роль». — про пораду європейським політикам, як будувати відносини з Росією, виходячи з прагматичного досвіду в інтерв’ю, записаному у вересні 2015 року в рамках проекту «Росія і я» Екс-президент Вірменії про Крим, Нагірний Карабах і санкції проти Росії (3 квітня 2016 року) |
«Це політичне переслідування, це вендета. Не думав, що в нашій сучасності так можна фабрикувати обвинувачення». — про висунуте проти себе обвинувачення в поваленні конституційного ладу в 2008 році в інтерв'ю телеканалу "Еркір Медіа" Екс-президент Вірменії Кочарян назвав порушену проти нього справу вендетою (26 липня 2018 року) |
Примітки
[ред.]